Hallå!
Res dig inte, jag har det, kompis.
Oj! Det var som fan, Finn. Måste vara din bästa hittills.
Hur länge har du jobbat på den? Två, tre veckor?
Jag klagar inte i baren när det tar dig tio minuter att göra en martini.
Jag är nöjd med det jag gjort. Fick bara lite skaparblockering.
Hallå? Hej, mrs Anderson.
Javisst, fastighetsskötaren är här.
Han blir säkert förtjust över att komma och laga din toalett.
Han gör tummen upp nu. Han kommer om en sekund.
Du sa väl nåt? Om att du var helt nöjd med din livssituation?
Hej.
Han sa att han funderade på att gå i konstskola.
Jag sa: "Vilket sammanträffande!" Vår fastighetsskötare var konstnär.
När man är arton vill alla vara konstnär.
-Var hittade du den? -Garageloppis.
-Så knäppt. Jag ser...jag ser...snäckskal.
Outlaw. Rambling Rose. Crabapple.
-Krabbor lever väl i havet? -Ja.
-Crabapple. Jag satsar på Crabapple. -Hej, mina förlorade pojkar.
-Ny tröja? -Ny för mig. Second hand-affären.
Jag hade lite kvar så jag köpte de här åt dig.
-Det är väl rätt sort? Kamelhår? -Tack. Köpte du en ny kalender?
Jag vet hur mycket du ville ha dem, jag kunde inte låta bli.
Okej, jag börjar med middagen. Vill ni ha er favorit, lasagne?
-Behöver du hjälp? -Hej, Big Joe. Ja, det gör jag. Tack.
Kom igen, kom igen, sådär ja. Du tar det här.
Fortsätt springa, för fan! Kom igen.
-Läget? -Hej, Big Ben.
-Jag heter Joe. -Crabapple! Kom igen, din skit, spring!
Kom igen! Spring! Fan också!
Lugna dig!
Finn, hyresvärden ringde. Mr Bezzerides är sen med hyran.
-Han kanske har ramlat. -Han har varit sen förr.
Mannen tvärsöver? Han har några parkeringsböter på bilen.
Han har parkeringsböter på bilen, vi kanske borde kolla honom.
-Och jag bjöd Big Joe på festen. -Hoppas han inte har hyrsnutsuniformen.
-Vi skulle väl bara bjuda nära vänner? -Big Joe är cool.
Han hjälpte mig med stolarna. Han står här nu.
-Oroa dig inte, jag äger andra kläder. -Förlåt.
Jag ska gå och kolla mr Bezzerides.
Mr Bezzerides, är du hemma?
Alla är oroliga för dig så jag tänker komma in, okej?
Mr Bezzerides?
-Det var helsäkert. -Nej, han förlorade, Jasper.
-Det var säkert tills han förlorade. -Det låter inte vettigt.
Vad fan!
Det är bilder på vårt vardagsrum.
-Mr Bezzerides är en fönstertittare. -Varför ta bilder av vårt tomma rum?
Han har sparat de bästa till sin privata samling.
Vad är det här?
Jag tror det är en kamera. Titta?
Tror ni han har nog med film?
-Vadå? -När slog vi omkull klädhängaren?
Kanske kvällen då vi lekte fulla charader. Du minns väl.
Han minns inte. Han slocknade på soffan.
Det förklarar det gröna ljuset vi ser här ibland.
Ja, men varför är den här fastbultad i golvet?
Jag gillar det inte. Inte ljudet den gör heller.
-Och bilderna av mig halvnaken? -Det enda jag gillar med det här.
Jag visste det var nåt fel med gubben.
Mr Kindle, det är Finn från Sycamore Apartments, det gäller mr Bezzerides.
Ring mig när ni kan, tack.
-Vad sa hyresvärden? -Jag lämnade ett meddelande.
Okej. Jag ska till jobbet. Jag har räknat kakorna, om nån saknas...
-...så blir det mord i lägenheten. -Jag vaktar dem.
Och vem vaktar dem från dig?
-Det matchar perfekt. -Måste vara en tillfällighet.
-Kanske, eller... -Eller vadå?
Kameran tog en bild av framtiden? Lägg av.
Titta på det. Placeringen av allt. Duken...
-Din duk har sett ut så i månader. -Hörni, killar...
Omöjligt!
Herregud.
Det här var i onsdags, Du hade sönder muggen med armen.
Javisst.
Torsdag. Fredag gick vi på bio. Lördag var det strömavbrott.
Söndag.
Måndag. Det är ikväll, tisdag.
Imorgon.
Skitsnack. Mr B uppfann en kamera som tar bilder av framtiden.
Och använde den bara till att se i vår lägenhet? Otroligt.
-Han kanske testar den. -Ja, den är inte precis flyttbar.
Han är forskare så det måste finnas nån dokumentation. Börja leta.
Hör på er själva.
Kom fram, mr B! Jag vet att du är här nånstans och skrattar ihjäl dig!
-Leken är slut, kom fram, skitstövel! -Jag tror inte han svarar.
-Varför? -November 27. Resultat idag. Fungerar.
Maskinen fungerar perfekt. Men jag har sett nåt i framtiden som skrämmer mig.
Jag tror jag sett min egen död.
Huvudregeln för tid och orsak är att inte försöka ändra framtiden.
Men under de här förutsättningarna verkar det vara värt risken.
Om jag trodde på Gud skulle jag be för att det jag gör inte orsakar skada.
Sen då?
Inget. Det är sista noteringen. För en vecka sen idag.
En vecka sen.
Sju bilder. Den spottar ut dem efter att han försvann. Den går på timer.
Klockan 20.00
Varför så många på dagtid?
Den kanske bara tagit kvällsbilder sista veckan.
Okej, till och med jag måste medge att den här bilden är jävligt oroande.
Om Du Kan Läsa Det Här Är Det Imorgon
Jag tror jag vet var han kan vara.
-Jösses. Vad har han här? -Jag vet inte.
Förre förvaltaren satte in den här dörren för åratal sen.
-Låt honom inte vara härinne. -Aldrig. Vi skulle känna lukten...
-Herregud. -Vadå? Är han därinne?
Herregud! Stäng den!
Vad har hänt med honom? Han såg bränd ut.
Jag vet inte. Såg ni hans kostym? Den var orörd.
Är det inte uppenbart? Du läste hans journal.
Han bröt mot huvudregeln. Rodda inte med tiden.
-Snälla Jasper, ta av hans hatt. -Det är min tänkarmössa.
Vad fan finns det att tänka på? Vi måste ringa polisen.
-Vänta. Det kan vara ett misstag. -Vad menar du?
Vi har hittat en jävla tidsresekamera. Vi måste överväga möjligheterna.
En möjlighet är att vi fått en dödlig mängd strålning, som kan ha dödat mr B.
Okej, Negativa Nancy, men tänk om vi kan använda saken?
-Hur? -Minns du mr B:s bild med skylten?
Om vi håller upp dagstidningen? Vi skulle få veta framtiden.
Tidningen? Konst och underhållning, eller kapplöpningsresultaten?
Och i så fall? Tänk på hur mycket pengar vi kan tjäna.
Callie. Jag förutsäger att ikväll är din sista kväll som servitris.
Du kan bli författare på heltid istället.
Callie?
Nej, absolut inte! Vi ringer polisen.
Finn, jag förutsäger att du lever resten av ditt liv patetiskt obemärkt.
Och dör utfattig och galen.
-Jag menar allvar, Jasper. -Jag också.
Ser det ut som att snuten är här? Folk pratar om kroppen i förrådet?
Allt ser bra ut.
Om vi rapporterar det får vi ställa in festen.
Vi kan inte ställa in. Det är Daves och Sharons förlovningsfest.
Det är det jag säger. Vi rapporterar det inte ikväll.
Det ligger en död, ruttnande jävla kropp i förrådet!
Det känns ingen lukt om dörren är stängd.
Det har legat där en vecka, vad gör en dag till?
Lyssna. Vi låter festen ske.
Vi tittar på morgondagens bild och om den visar snutar som förhör oss-
-så ringer jag dem själv.
Jag måste medge att jag är nyfiken på att se en bild till.
Okej. Bra. En dag. Men...bara en dag.
-Vad är klockan? -Tjugo i.
Nå, ifall morgondagens bild visar jordens undergång-
-så tänker jag roa mig.
Vill du dansa?
-Och han får sin klassiska tomma blick. -Vad?
Den jäveln.
Hörni!
-Jag är ett jävla geni! -Se på målningen.
Det var som fan!
Kameran ser mitt arbete innan jag gör det. Jag blir inte blockerad mer.
-Hit! Jag vill ha. -Ja! Ja!
-Vad tidigt du är uppe. Vad är klockan? -Ska vi börja med vilket år är det?
Du kan skriva i en död mans journal men jag får inte ha hans hatt?
Det här är inte poesi, Jasper. Jag gör vår att-göra lista.
Ska vi göra detta måste vi få det att se ut som om mr B lever.
-Menar du att det här faktiskt händer? -Vad menar du? Det har redan hänt.
-Det är gjort. -Vi kan låta bli att göra det.
Jag tror faktiskt vi måste göra det.
Om jag förstår det rätt fungerar det såhär.
Kameran spottar ut en bild av oss i framtiden.
Sen fattar vi en serie beslut under dagen som leder till det ögonblicket.
Men om vi avviker från de besluten hände aldrig den här bilden.
Vilket innebär att vi, de som såg originalbilden-
-inte kan gå framåt eftersom vår framtid inte existerar längre.
Vad menar du, "inte kan gå framåt"?
Är vi helt säkra på att det var så han dog?
Nej, men vill du verkligen prova och ta reda på det?
Då är vi överens? Vi behöver bara ta nån bild.
Okej. Bra. Vi måste göra det här ikväll.
Men vi talar om att inte rapportera en död kropp. Det innebär fängelse.
Okej, men ingen får reda på det. Jag gjorde en lista där i morse.
Allt vi måste göra är: Ta in hans tidning, vattna blommorna-
-flytta hans bil så den inte får fler böter.
Jag hittade lite post, antagligen räkningar, så jag ska väl posta dem.
-Du har visst räknat ut allt. -Koppla av, kompis.
Risken är så minimal, existerar knappt.
Vi behöver bara hålla förrådsdörren stängd. Så blir vi rika.
Och du får dina målningar.
Kom igen, kom igen, Bobcat. Ja, för fan! Ja, för fan!
Kom igen, den är nästan åtta.
Måste vi vara exakt som vi var? Jag vill inte ändra nåt.
-Jag vet inte. Är det här rätt? -Le och säg adjö till era jobb.
Vi kan kolla bilden. Där är den.
Henry? Henry, är du där? Det är Joyce, jag fick ditt brev.
Kan du höra av dig när du har tid? Jag hoppas verkligen du mår bra.
Hej, Finn.
Hej, Joe. Hur är läget?
Hur är det med gamlingen? Jag ser Callie här på morgnarna.
Han är på sjukhus. Vi vattnar hans blommor och ser efter stället åt honom.
På sjukhus? Är det allvarligt?
Ganska allvarligt. De försöker ta reda på vad han har.
-Bra att ni ser efter stället. -Ja. Vi har inget emot det.
Bäst att fortsätta.
Nej, vi är här ikväll för att vi inte är med på gårdagens bild.
Det är inte ödet, vi tog beslut igår som fick oss hit idag.
Min hjärna smälte lite. Vad var frågan?
Frågan är om ni kan välja nåt som ska vara med på nästa bild.
Vad skulle ni vilja se?
Jag skäms lite för hur mycket jag gillar den här klänningen.
Tillbaka till frågan.
Lätt. Jag vill ha en så stor hög med pengar att jag är begravd i den.
-Du är så förutsägbar. -Jag? Du då?
Vi vet alla vad du helst vill se. En diamant.
Så att du och Finn inte behöver leva i synd.
Hörde du det, Finn? Du är fri.
Han dagdrömmer om två målningar om dagen, inte bara en.
Jag vet inte. Ge mig en sekund. Jag behöver tänka.
Jag tröttnar aldrig på det ljudet.
-Kom igen, jag vill inte göra det här. -Okej, då gör vi det inte.
Måste jag påminna er om den rostade döda killen i vår källare?
Vi måste göra som på bilden. Eller hur?
Hur fan gick det här till?
Jag vet inte. Det kanske är en jävla utmaning. Eller vi är fulla.
-Det kanske var en olycka. -Våra läppar är hopklistrade.
Säg nåt, Finn.
Vi borde förstöra maskinen.
Vad? Det kan vi inte.
Jag vet.
Det är för sent.
Det spelar ingen roll varför vi gör detta. Det har redan hänt.
Jag menar...
Jag är i rummet, jag ser inte arg ut.
-Målningen blir jättebra. -Ja, målningen blir jättebra.
Du bad oss nog att göra det för inspiration, eller nåt.
Vi är alla vänner och vi måste lita på att det blir okej.
-Fan! Vad fan gjorde du så för? -För att du kysser min tjej imorgon.
-T minus en timme om du undrar. -Sluta med den jävla nedräkningen.
-Förlåt. -Ja, jag sa att Crabapple var säker.
Jag behöver några lopp till. Vi rullar över halva vinsterna till imorgon.
Så kommer jag och hämtar resten. Låt mig hämta nåt att skriva på.
Jag trodde inte det var en flaska på bilden.
Det var för att den var här nere.
Vad är klockan, raring?
Finn, mår du bra?
Ja, det är bara att den här delen av målningen inte är klar.
Jag ska just måla det, men jag vet inte vad som ska vara där.
Okej, Michelangelo. Men vi måste blunda för att matcha bilden.
Så du håller reda på tiden.
Den är 19.59, sätt igång bara.
Hur länge gör vi det? Tio, femton sekunder?
Jag säger åt er att sluta. Gör det bara.
-Jag kommer att tänka på min pojkvän. -Rart. En trekant.
Kom hit, ditt rövhål.
Åh! Naturligtvis.
Jösses, har ni... Hallå!
Fan.
-Finn. Jag ville bara... -Hämta Jasper!
-Finn, jag är ledsen... -Vem är det här?
-Det är min bookmaker. Ivan. -Han du alltid talar i telefon med?
-Vad gör han i lägenheten? -Jag vet inte.
-Är det normalt? -Har du sett honom här förut?
Nej, det är fan inte normalt.
-Berättade du om kameran? -Nej.
-Tänkte du göra det? -Aldrig!
-Vad fan gör han då i lägenheten? -Jag vet inte!
Okej. Är han farlig.
Tja, han tar vad från ljusskygga typer som jag, så ja, han är farlig.
Men jag ser inte Marcus här. Det är hans torped.
Om jag var i trubbel skulle han varit med på bilden.
Och om han sitter härborta, utanför bilden?
Jag hörde honom i hans rum tidigt i morse.
Han kom ut för en timme sen. Har inte sagt ett ord.
Jag vet inte vad de röda pillren är, men han har redan tagit minst två.
Kan ni hålla käften en sekund?
-Ja? -Hej, Ivan. Det är Jasper.
Jag vet.
-Hur går det? -Vad?
-Är allt okej idag? -Varför skulle det inte vara det?
-Ingen anledning. -Vad vill du lägga in idag?
Nej, inga vad. Jag passar idag. Tack.
Varför ringde du mig då?
Fan, jag måste gå, Ivan. Vi hörs senare.
Vad betyder det?
Vi väntar tio timmar. Ser vad som händer.
Kan vi prata, raring?
Hej, Ivan, vilken överraskning.
Jag undrade varför du dök upp ikväll, sen fattade jag.
Antagligen för att jag ringde dig som en paranoid jävla idiot.
Hej, Ivan, vilken överraskning.
Vad gör du?
Han kommer snart, lämna mig inte ensam.
Jag är inte med på bilden, så skicka ett SMS när det är klart.
Jag är inte heller med på bilden, så... Jag kanske också borde gå.
-Vart ska du? -Vet inte ännu.
Får jag följa med?
Ni är otroliga. Riktiga vänner.
Vi måste göra som på bilden. Eller hur?
Vart ska vi?
Ingenstans. Jag vill inte överge Jasper om nåt går fel.
Är vi okej?
Jag blev svartsjuk. Situationen är komplicerad. Du gör ditt bästa.
Och jag hanterar det tydligen inte så bra.
Blev du svartsjuk? Berätta mer.
Så, Ivan. Vilken överraskning.
-Det har du redan sagt. -Javisst.
Kan jag ge dig nåt att dricka?
Vet du vad jag gillar med dig, Jasper?
Du har aldrig blåst mig på ett vad.
Jag har aldrig behövt skicka hit Marcus för att inkassera.
Jag kan uppskatta det. Det kan jag.
Är det ditt?
Får jag titta på det?
Kom igen. Låt mig se på det.
Ett fint exemplar.
Ja. Det tar mig tillbaka.
Tro det eller ej, jag hade Marcus jobb. Jag var ingen dålig indrivare.
Jag hade min egen stil. Jag använde uppvärmningsslagträn.
De ger mig lite extra tryck. Ja...
Det var en gång...herregud.
Jag skulle spräcka knäskålen på en kille. Hade gjort det hundra gånger.
Men den här gången, jag svingar, träffar och pang!
Och slagträet går av. Killen får en träflisa rätt i paketet.
Du skulle hört honom, han skrek som en katt.
Jag svär att när ambulansen förde bort honom-
-sa de att ena testikeln var stor som en grapefrukt.
Kan du tänka dig? Den smärtan?
Stökigt.
Stökigt, olyckligt arbete.
I min ställning...
...finns det bara en sak som är värre än en kille som inte betalar sina vad.
En kille som aldrig förlorar sina vad.
Jag har väl äntligen fått tur, antar jag.
Bara tur?
Antar du?
-Det är inget uppgjort! -Är det en ägare?
Det var bara tur, okej?
Okej! Jag har en källa. En källa.
Den är pålitlig. Jag kan inte förklara den.
-Det kan orsaka allvarliga problem. -Är det en läkare?
-Säg hur du gör det! -Nej, det är inget sånt.
Du skulle inte tro mig om jag berättade.
Kan du inte bara hänga på mina vad?
-Hänga på mina vad. -Jag vet vad hänga på betyder.
Du är en sån skithög.
Hoppas du gillade flukten, Jasper!
Jag tar det där.
-Finn, det här är... -Jag skulle just gå.
Är det lugnt mellan oss?
-Så...nu vet han. -Han vet inte ett skit.
Han vet att du har nån information.
Hur länge nöjer han sig med att hänga på dina vad?
Jag vet inte. För evigt. Jag har det under kontroll.
-Du ser hemsk ut, Jasper. Sover du? -Vet du vad? Släpp min kuk.
Du och Callie får alla de här pengarna utan att göra nåt.
-Ni borde vara glada. -Callie och jag delar risken.
Jag hoppas du har en backup-plan om det går åt skogen med bookmakern.
Du hade nåt annat på dig i kvällens bild.
Dra åt helvete, Jasper.
-Jag börjar inte så länge han är här. -Jasper skulle just ta en promenad.
-Ska jag? -Ja.
Ja, glöm inte att spionera på mig kl 20.
Jag vet inte vad jag gör här. Du måste visa mig.
Visst.
Vi måste få dig i samma pose som i bilden, sen gör jag resten.
Jag skulle verkligen vilja veta hur du fick mig att göra det här.
Det vill vi båda två.
-Vad tänker du? -Du är verkligen...väldigt vacker.
Låt inte så överraskad.
Jag antar att det krävs ett sånt här ögonblick för att väcka en kille.
Så att han ser vad han har framför sig.
Det är vårt tecken.
Det är otroligt. Till och med suddigt och oskarpt.
Man kan ändå känna igen sin egen silhuett.
Jag undrade hela dagen. Hur? Hur är det här möjligt?
Så... Marcus här, han ska vara barnvakt.
Och du...
Du ska visa mig vad som finns därborta.
Jag hade inte trott dig om du hade berättat.
Spottar ut dem kl 20 varje kväll.
-Och de på dagtid? -Jag vet inte.
Den har bara gjort det på kvällen sen vi hittade den.
-Vad är det här? -Det är det nyaste.
Okej. Okej...
Såhär gör vi.
Varje dag tar du den här bilden. Du skriver upp morgondagens resultat.
Marcus hämtar bilderna. Jag tänker inte upprepa mig!
Ni tre ska sitta sådär på soffan så att jag vet att ni uppför er.
Och du säger inget om det här till någon.
Ingen ska förstöra vårt lilla guldägg här.
Det vill vi inte.
Jag vill ha 50 procent.
Ta bort en nolla.
Då har du fortfarande stor tur.
Ja...jag känner mig väldigt tursam.
-Vi var inte överens om det här. -Du skulle ha pratat med oss.
Jag gjorde mitt bästa. Okej? Vi får fortfarande en del pengar.
Han kommer att placera många vad. Det blir bra.
Och när killen ovanför honom får reda på det?
Hur många fler otäcka jävlar kommer hit och vill ha en del?
-Ivan är smart, han klantar sig inte. -Det är väldigt lugnande.
Det är otroligt.
Var är gårdagens bild?
Vänta, du tänker väl inte måla nu?
Vad ska jag annars göra? Vi har ingen kontroll över händelserna.
Han behåller bilderna. För säkerhets skull.
Nej! Det är oacceptabelt! Ring honom nu!
Vi sätter upp resultaten men vi behåller bilderna.
Är du ett jävla barn? Du vet väl vem som är på andra änden av linjen?
Jag ska göra te, raring. Vill du ha nåt?
Det var alltid du som målade. Du såg bara det du redan gjort.
Jag vet det, Callie. Det är det som är så irriterande.
Jag målade dem i framtiden och utan bilden kan jag inte måla.
-Jasper. -Vadå?
Kan du inte ta en bild av polaroidbilden med din telefon?
Du ser inte bilden idag så jag har ingen målning att fotografera imorgon.
Jo, om du tar den jävla bilden.
Lyssna nu.
Om dina beslut ska påverka min framtid kan du väl fatta ett som gynnar mig?
Riskera att få min nacke bruten för att du inte hittar din mojo?
-Kan du inte nöja dig med pengarna? -Nej! Jag skiter i pengarna.
Jag ringer hellre polisen nu, eller häller en hink vatten över din maskin.
Är det ett jävla hot?
Nej. Men du kan inte ignorera att vissa av oss inte får ut nåt av dealen.
Jag ska se vad jag kan göra.
-Det finns en målning. Tack, gode Gud. -Varför inte tacka Jasper?
Vad är det nu?
Konstigt. Det ser inte ut som nåt jag normalt skulle måla.
Ser ut som om du haft bråttom. Färgen droppar fortfarande.
-Det kanske är en varning. -För vad?
Nåt dåligt kanske kommer att hända. Du sänder oss en varning.
Titta, vi ser väl rädda ut? Och jag stirrar på målningen.
Jag försöker säga mig själv nåt.
Vi ser inte glada ut, men situationen är inte exakt idealisk.
Nej, du sa det själv, Finn. Det är inte nåt du brukar måla.
Konst är underligt, jag är bara glad att det är nåt på duken.
Koppla av bara, Jasper.
Konsten Att Vara Nakenmodell
Tänk om Jasper har rätt? Om nåt hemskt händer imorgon?
Du hade vi inte varit på bilden. Vi hade stuckit.
-Okej. Varför gör vi inte det? -Du vill sticka?
Ja, vi kan packa och bara sticka.
Du vill överge Jasper?
-Att klara sig själv. -Han bryr sig inte. Han klarar sig.
Maskinen där...
Vi kan inte lämna den när det finns hopp om att det går bra. Varför då?
Okej. Jag litar på dig.
Dessutom måste du medge att maskinen är magisk för dig.
Vad kan jag säga? Jag gillar att vara din musa.
Hej, Joe. Är du inte i tjänst ikväll?
Mitt sista skift var igår. Jag ska bara lämna nycklarna.
-Sista skift? -Ja, min karriär går framåt.
Gratulerar. Det är toppen. Fantastiskt.
-Är allt okej? -Ja.
Jag ska ge dig mitt kort.
-Vi tar en drink nån gång. -Ja.
-Håll kontakten. -Du också. Joe.
-Vad är fel? -Marcus såg mig tala med Big Joe.
-Vad hände? -Big Joe slutar, jag fick hans kort.
-Vad gjorde Marcus? -Ringde ett samtal och åkte.
Jävla skit! Fan!
-Kan vi inte säga att det inte var nåt? -Han kommer inte att tro oss.
Det är okej. Jag har planerat för det här.
-Jag gömde vapen i huset. -Vad?
Bara för att du målade den jävla dödskallen!
Du måste måla tavlan innan kameran tar bilden.
-Måla den jävla tavlan! -Okej. Gömde du vapen i vårt hus?
-Ja, jag gömde vapen i vårt jävla hus. -Varför?
-Vet du vilka de här människorna är? -Vad exakt gömde du?
Sitt still och lugna dig. Sitt still och lugna dig!
-Vad händer när bilden är tagen? -Vi väntar.
-Ska vi bara vänta? -De kommer in och ställer frågor.
Går det bra så var det allt.
Och om det inte går bra?
Finn, det finns en hammare under soffan.
Han var bara byggnadens säkerhetsvakt.
-Varför är det här en polismans kort? -Han blev just polis.
Han lämnade nycklarna. Sista skiftet. Jag sa inget om er eller om maskinen.
Jag vill verkligen tro på det.
Tyvärr...
...kan jag inte unna mig att lita på er.
Vad letar han efter? Jag kanske kan hjälpa till?
Är det här din flickvän?
Ja. Du kanske kan hjälpa till.
Låt oss se om vi kan minnas nåt nytt.
Jag ser dig...pojkvän.
Adrenalin. Hjärtat bultar.
Tro mig. Du är inte snabb nog.
Det finns en enkel utväg. Svara bara på min jävla fråga.
-Snälla, låt bli. -Du kommer att dö.
-Varför känner jag ingen oro? -Du har inte sett morgondagens bild än.
Den visar mordet på dig.
-Vem dödar mig? Du? -Han gör det.
Det kanske är för pengarna. Du måste ha vunnit en förmögenhet redan.
Nycklarna.
Du borde skjuta över stolen hitåt.
Jag menar allvar.
När han ser bilden kommer han att sikta genom fönstret och skjuta dig i ryggen.
Smart drag.
Var är Jasper? Marcus, var är Jasper...
Var är han?
Jasper, sluta, för fan!
Hallå? Hej, mrs Anderson.
Nej, det var Callie. Hon brände handen på spisen.
Ja, allt är bra. Tack.
-Vi kan inte lämna dem här för evigt. -Fan heller. Det är bara tillfälligt.
-Vad gör vi härnäst? -Jag ska hämta mina pengar hos Ivan.
-Tack för att du städade vardagsrummet. -Du menar blodet?
Tack för att du städade upp blodet? Som kunde varit mitt? Det var så lite.
-Låt bli! -Jag vill se att du är okej.
-Ser jag okej ut? -Vad kan jag göra?
Varför går du inte och målar?
-Det var som fan. -Jag vet, eller hur?
-Det här är bara början. -Jasper...
Jag tycker att vi ger oss av.
Dela pengarna, lämna landet, komma bort från maskinen.
Är du helt jävla galen? Det här är tryggaste platsen på jorden.
Så länge vi är med på bilden varje dag vet vi att vi lever imorgon.
-Callie och jag, vi... -Vi, vadå?
Du vet.
Jag vet bara att Jasper räddade mitt liv ikväll.
Jag ska lägga mig. Jasper, kan du ge mig nåt att sova på?
Tack.
Hej, jag är dr Heidecker. Ursäkta timmen och min uppenbarelse.
-Hur kan jag hjälpa er? -Henry Bezzerides är min kollega.
-Bor han i lägenheten på andra sidan? -Ja, det gör han.
-Jag knackade. Inget svar. -Vad händer?
En dr Heidecker är här. Hon söker mr Bezzerides.
Sa du att han flyttade för ett par månader sen?
Gav han dig sin hatt innan han flyttade?
Vi fann hans journal och vi tror att han såg något otäckt.
-Han försökte ändra på det. -Jag vet, han skickade ett brev.
Henry informerade mig om sina experiment efter sin pension.
Ärligt talat trodde jag inte de kom nånstans. Stackars Henry.
Ja. Rodda inte med tiden.
Tror ni att tiden gjorde det här?
Att han straffades för att han försökte förändra framtiden?
Vad skulle annars göra så med nån?
Toriumgas är min första gissning. Ser ni spiralen under där?
Jag tror han sträckte sig efter den på hyllan och välte behållaren.
Hans död var en ren olycka. Inget annat.
Jag misstänker att han fick panik när han...
...försökte undvika det här.
Ser du hans hatt på soffan och det som ser ut som hans blod på fönstret?
Han fick visst ett otrevligt slut.
Men den här bilden, som händer imorgon hade inget alls att göra med honom.
-Det är ironiskt. -Imorgon?
Hur kan ha tagit bilden när kameran bara tar en dag i förväg?
Jag vet inte var ni får era data ifrån men ni har fel.
Brevet är poststämplat för en vecka sen så det måste varit så långt i förväg.
Hur kan han ha tagit bilden?
Säger du att man kan ta en bild när man vill?
Jag vet inte om det går när man vill.
Henry hade kommit förbi de första testerna och fått den att se framåt.
Kan du ändra inställningarna?
Henry delade sina resultat med mig, men inte sina metoder.
Jag vet inte mer om kontrollerna än ni.
Det var synd.
-Den kvinnan ville oss inget ont. -Pistolen hon höll i då?
-Hon tänkte inte använda den. -Det vet du fan inte!
Om jag inte agerat hade Callie vaknat till våra döda kroppar.
Åtminstone hade polisen kommit.
-Jasper försöker skydda oss. -Du var inte där.
-Redo för ditt stora ögonblick? -Så in i helvete!
Ska jag gå dit och se till att det blir rätt?
Ja.
Hur ser imorgon ut?
Du, Callie?
Är det morgondagens bild?
Jag vill inte se den. Kan vi packa dina väskor och åka?
-Du ska ingenstans. -Vet du, dr Heidecker?
Hon sa det var en olycka. Så saker kan ändras.
Jag tar risken, så var snäll och kom.
Gör det bara. Begå självmord.
Men döda inte din flickvän på samma gång.
Vänta, är du med på bilden?
-Okej, låt mig se den. -Nej.
Slit av plåstret nu då.
-Hur mår hon? Vad gör hon? -Hon tuppade av.
Hon var utom sig. Jag gav henne nåt.
-Det dämpar det värsta. -Ja.
Det var så bra när det var bra.
Vi hade ett så coolt förhållande.
-Jag är ledsen. -Det är inte ditt fel, det är mitt.
-Jaså? -Ja.
Jag köpte den här för ett år sen. Men kom aldrig till skott.
-Varför inte? -Du hade rätt. Jag var rädd.
En fegis.
Jag är ingen konstnär, utan en upplyft portvakt, hon förtjänar bättre.
Jag ville vara mer än så.
Jag fattar.
I mitt huvud har jag gett dig skulden för allt detta.
Vem vet, det kanske var jag som fattade besluten i hemlighet.
Som saboterade allt av rädsla.
-Det kanske går att fixa det här. -Jag tror det är för sent.
Vet du, jag börjar faktiskt gilla lukten.
Hur knäppt är det?
När jag såg resväskan visste jag att du lämnat programmet.
Jag skiter i vad dr Heiden-Schmeiden säger.
Du roddar inte med tiden.
Jag behöver dig levande. Åtminstone en dag till.
Om jag så måste släpa dig till den där soffan själv så gör jag det.
Här.
Den håller dig varm.
Hjälp!
Hjälp mig! Någon!
Pistolen. Fan ta dig, Jasper.
Jag målar den här idag. Den här är två veckor gammal.
Skickade jag ner dig hit?
Varför skulle jag göra det?
Tack.
Vem fan är det?
Din jävel!
-Våga inte! Jag dödar dig där du står! -Gör du det så faller hinken.
Hämta Callie och ge henne telefonen.
Knuffa mig inte.
-Callie, ser du mig? -Hallå?
Jasper slog ner mig igår kväll och låste in mig i förrådet.
-Vad? -Han tänker döda dig.
Nej, han skulle aldrig...
Ge mig telefonen.
Om du inte ställer ner hinken skjuter jag skallen av henne!
Du dödar oss ändå. Vare sig jag ställer ner hinken eller inte.
Det finns bara en utväg. Vi får gå.
Om vi går får du behålla din maskin.
Fort, hinken börjar bli tung!
Ge Callie telefonen.
Callie, jag vill att du tittar i Jaspers tröjficka.
Han har nåt som är ditt. Nåt jag köpte för länge sen.
Jag är ledsen. Ledsen att jag inte varit där för dig.
Det är okej. Du är det nu.
Ta pistolen. Ta den från Jasper.
Ge mig pistolen.
Ge mig pistolen. Ge mig den.
Backa undan nu.
Dit bort.
Jag gör som du vill.
-Jag kommer om 30 sekunder. -Okej.
Vänta!
Vet du vad? Det här kanske håller dig varm om natten.
-Vart ska ni ta vägen? -Långt bort.
-Vi behöver en del av det här. -Ta så mycket du vill.
-För du kan alltid skaffa mer? -Glöm inte din ring.
-Herregud, jag dödade honom faktiskt. -Du hade inget val.
Kom och sätt dig. Är du okej?
-Jag ska hämta lite is. -Okej, men vi måste sticka.
-Titta! Bilden. Den har förändrats. -Tack gode Gud.
-När jag såg bilden på er ihop... -Nu är det okej.
Trodde inte jag skulle kunna ändra nåt när dr Heideckers brev inte gjorde det.
Fan också.
-Jag måste måla den här. -Jag förstår inte.
Jag målade den för mr B för att kunna ta mig ut ur förrådet med hans nycklar.
Det gör inget. Vi måste dra innan snuten kommer.
Jag hämtar isen åt dig.
Det här är omöjligt. Skulle jag alltid ha målat det här?
Jag har inte ändrat på nåt.
Och var kom det här ifrån?
-Jag trodde du hämtade is. -Jag skulle det. Jag gör det.
Vad var det du sa?
-Det spelar ingen roll. -Här. Du borde nog ligga ner.
Håll isen mot huvudet.
Vad fan var det? Kameran tog just en bild.
Byt Ut Bild Döda Jasper, Rädda Finn
Jag kan förklara.
Vänta, vänta!
-Säg vad som pågår. -Vi sätter oss.
Nej! Prata!
Minns du när vi fick samtalet om mr B:s sena hyra och jag kollade hos honom?
Är ni hemma, mr Bezzerides?
Jag hittade maskinen och en bild stack ut ur den.
Slå Omkull Klädhängaren Göm Förra Veckans Dagtidsbilder
Anledningen till att det finns dagtids-och kvällstidsbilder hos mr B-
-är att kameran tar en bild kl 08.00 och en kl 20.00.
När du och Jasper inte visste det kunde jag ge mig själv hemliga meddelanden.
Du är uppe tidigt?
När jag överraskade dig i köket nyss...
Vad gjorde du då?
Jag gömde den här.
Igår kväll när Jasper poserade med alla pengarna bytte jag ut bilderna.
Jag bytte tillbaka dem nyss.
Jag har sett alla kvällsbilder och Jasper är död. När togs det här?
-Det är från tidigare. -Tidigare än när då?
Tidigare än tidigare.
En månad sen. Fulla charaderna. Det betydde inget.
Jag bara utagerade. Bli full ibland.
Jag ville nästan bli avslöjad så att du skulle vakna upp.
-Ja, det är ju en ursäkt. -Förlåt att jag är så svag.
Jag kan bara inte fatta att du och... lät det här hända.
Du hade alla möjligheter att varna oss. Varför gjorde du inte det?
Jag bara gjorde som bilderna sa åt mig. Jag drogs in som vi alla.
Förstår du inte? Allt hände av en anledning.
Allt vi hade tidigare bleknade. Du var så avlägsen. Men sen...
Du blev svartsjuk för första gången på evigheter.
Och jag fick äntligen känna dina kyssar igen.
Du sa det, det krävs ett sånt ögonblick för att se vad man har framför sig.
Bit för bit kom vi tillbaka till varandra.
Förlåt Inte Finn
Du fortsatte att välja maskinen och ditt arbete framför oss-
-så jag måste göra nåt för att få dig förnuftig igen.
Byt Bilder Till Charadekvällen Döda Jasper För Att Rädda Finn
Och sen idag. Du kämpade för oss.
Hårdare än jag nånsin sett dig kämpa för nåt.
Så i slutändan...blev allt bra.
Allt blev bra.
-Vad gör du? -Det vi borde gjort. Förstöra maskinen.
Sluta, snälla! Du sa ju att vi kan förändra saker?
Jag behöver bara sätta en ny lapp i fönstret för kvällens bild.
Så när jag får gårdagens meddelande så hindrar jag dig från att avslöja mig.
Du hittar inte bilderna. Vi har aldrig haft det här samtalet.
Om du förstör maskinen kan jag inte fixa det här.
Du skulle inte tvingat mig att göra det. Det kommer att bli bra.
Vi minns inget av detta imorgon. Det kommer att bli bra.
Bli Inte Avslöjad Vid Fönstret
-Vad gör du här, Joe? -Jag fick ett meddelande från Finn.
Han sa att ni två skulle lämna stan. Jag ville se vad Jasper gjorde.
Vad är det på fönstret?
Får jag komma in?
Visst. Absolut. Det spelar ingen roll.
Ikväll spelar inget av det här någon roll.
Du har väl några frågor till mig?
Bli Inte Avslöjad Vid Fönstret
Översättning: Mikael Jansson